-Tessék! -Fogom.
Beszállás! Beszállás!
-Jó reggelt! -Nagy nap ez!
Tyűha!
-Kitől jött levél? -Ha maga azt tudná!
A levelek, uram.
A Buckingham-palotából is jött egy.
Egek!
Kéne egy új kondás.
De takarékoskodnunk kell. És meg kell csináltatni a tetőt.
-Ez nem segít majd spórolni. -Mi történt?
Idejön a király és a királyné.
Hogyan?
-A yorkshire-i útjuk során? -Igen, de csak egy éjszakára.
Vendégül látjuk őket, aztán indulnak a harewoodi bálra.
Amíg itt lesznek,
a yorkshire-i huszárok díszszemlét tartanak.
Henry hazaér addigra?
Kötve hiszem,
de sürgönyzök neki.
Van egy autóbemutató, amit biztos nem hagy ki.
Tom, ügyesen palástolja a lelkesedését.
Felhorgadt magában az ír hazafi?
Tudom, hogy jól szórakozik a nézeteimen.
Biztos jön valaki, hogy kipuhatolja, Mrs. Patmore nem orosz kém-e.
Elmondaná odalent, Barrow? A nagyságos asszonynak szólok én.
Hogyne, uram.
Egy királyi löncs, egy díszszemle és egy vacsora? Le kell ülnöm.
-Mi lesz Mr. Bransonnal? -Mi lenne?
Köztársaságpárti, nem?
Ha Mr. Carson benézne,
nehogy valaki kiejtse ezt a szót!
Megértem Mr. Bransont, én se lelkesedek a királyokért.
-Én is köztársaságpárti vagyok. -Egy angol lehet az?
Két hét van felkészülni? Ejha!
De megtisztelő.
Az, de attól tartok,
állandóan öltözködni fogunk.
Pont most rendeltem egy csomó holmit.
Madame Handley-Seymourral varratok egy ruhát.
-Majd megsürgetem. -Küldesd ide!
-Különben hogy vagy? -Megvagyok.
Ma egy harmincfős jótékonysági ebédre megyek.
Vagy az holnap lesz?
-Annyi biztos, hogy jótékonykodom. -Akkor csak a szokásos.
Hamarosan találkozunk.
Annyi zöldséget hozhatnék, hogy alig győznénk megenni.
Szeretek tenni-venni.
Hogy fogadták a hírt a házban?
Daisy a király fejét követeli. Hozza a formáját.
Mi a baj?
Azt hittem, ez felvidít.
Persze, örülök. A látogatás nagyon megtisztelő.
De a királyi család tagjai hamarosan Downtonba jönnek,
és ők már vendégeskedtek a legfényűzőbb kastélyokban.
Blenheimben, Chatsworthben, Arundelben.
Mr. Barrow tudja, mire vállalkozik?
Mit érdekel?
Már nem te vagy a komornyik. Gyere ebédelni, vissza kell érnem.
Parancsoljon, a szobája!
Tökéletes. Köszönöm.
Lady Bagshaw, felséges asszonyom.
Pompás!
Ha ideérnek a vendégek, majd átmegyünk a fogadószobába.
Foglaljon helyet!
Most kaptam meg az útitervet.
Nemrég véglegesítették. Élvezetes lesz.
Nem tudtam, hogy Downtonban is megszállunk.
Egy éjszakára.
Lesz egy díszszemle, egy vacsora,
és másnap megyünk Mary hercegnőhöz Harewoodba.
Engedelmével én egyenesen Harewoodba mennék.
Lord Grantham távoli rokonom,
és a család két ága... összekülönbözött.
Vagyis félő, hogy így lesz, ha megjelenek ott.
Mi okozná a perpatvart?
Lord Grantham anyja szerint a fia a jogos örökösöm.
Az özvegy grófnénak nehéz ellentmondani.
Magam is jól tudom.
Ahogy mondja.
De joguk van tudni róla, hogy hiába reménykednek.
Vajon egyszerűbb vagy flancosabb kosztra vágynak?
Kétlem, hogy egyszerűre vágynak.
Az ilyenek azt szeretik, ha minden fehérmártással van,
meg tocsog a tejszínben, nem?
A királyi családról beszélsz, nem akárkikről!
Megáll az ember esze!
Még ne tervezgessen! Nem tudjuk, mit kell csinálnunk.
Tudom, mit kell csinálnom: főznöm.
Neked is, Daisy. Ne a szád járjon, hanem a kezed!
-Kész a desszert? -Igen.
Daisy, vedd ki a felfújtat, amíg megkeresem a szemüvegem!
-Fel kell rázni az országot. -Menj el képviselőnek!
Lady Astornak is sikerült.
Biztos egy segédszakács fog a nyomdokába lépni.
-Jó, ha vannak álmaid. -Neked vannak, Andy?
Megbántottalak?
Miért?
Mostanában sose beszélsz az esküvőről.
Majd összeházasodunk, ha készen állunk rá.
Én készen állok.
Vidd fel ezt, mielőtt összeesik!
Maud Bagshaw idejön Downtonba?
Igen, mint a királyné udvarhölgye.
Jóságos ég!
Miért vagy meglepve? Ki az a Maud?
Apád egyik távoli rokona.
Majd később megbeszéljük.
Fékezd magad!
-Hogy haladtok? -Mary kézben tartja a dolgot.
Korántsem. Sok a teendő.
Mit mértek fel azok az emberek?
A királyné emelvényét. A díszszemlére.
-Milyen izgalmas! -Pénzkidobás.
Megint kezdi!
Hisz a monarchiában ez a jó.
Felvillanyozza a népet az előkelőséggel és a csillogással.
Tennysont idézve:
"Érző szív királyi koronánál,
imádság normann vérnél többet ér."
A látogatás minden percére jut majd egy közhelye?
Ha nem, majd önhöz fordulok.
Köszönjük, Barrow.
Azt ígérte, mesél Lady Bagshaw-ról. Nagyon távoli rokon?
Nem, az apja nagyapám testvére volt.
Miért nem hallottam még róla?
Mert megszakította a kapcsolatot a családdal.
-Tudod az okát? -Sejtem.
Úgy vélem, ki akarja forgatni apádat a jogos örökségéből.
Nincs gyermeke, és apád a legközelebbi rokona.
Nem hagyom, hogy nekitámadj.
Kieszelt valamit.
Pont úgy néz, mint Machiavelli.
Machiavellit gyakran alábecsülik. Sok mindenben jeleskedett.
Caligula is, bár akadt, amiben kár volt.
Mit ármánykodsz?
Megpróbálom elérni,
hogy Maud úgy tekintsen apádra,
mint fia helyett fiára.
Tehát ő lesz anyám helyett anyám?
A gúny a szellemesség legalantasabb formája.
Ó, nahát!
Mr. Molesley! Mi járatban?
-Igaz a hír? -Milyen hír, Mr. Molesley?
Mr. Bakewell mesélte, hogy idelátogat a királyi család.
Már tudom, kinek nem szabad semmit elmondani.
Micsoda megtiszteltetés ér minket!
-Maga is kezdi? Csalódtam magában. -Ne törődjön vele!
Esetleg felvehetem újra a libériát?
-Elengedik az iskolából? -Emiatt biztosan.
Várjuk meg, mi lesz a feladat!
Nos, Mr. Barrow?
Felszolgálhatok a királyi párnak?
-Hát... -Mennünk kell.
Jó éjt, Mr. Molesley!
-Ha végeztünk, elmenjek Johnnyért? -Elmegyek én.
Milyen izgalmas!
-Köszönöm. -Elment az eszük.
Ekkora cécót olyanokért, akiket nem is ismerünk!
Azzal most ne törődj!
Gondolkoztam, mit szolgálhatnánk fel az esküvőn.
Hagyjon az esküvővel!
Közeleg a nagy nap, és beszéltem a nagyságos asszonnyal,
aki egyetértett, hogy egy időre tegyük félre a szabályainkat.
A család által használt szobákat nem takarítjuk ki külön,
de minden egyéb megszorítást feloldunk.
Egyetlen apróság sem maradhat ki, legyen bármily kicsi.
A házban minden felület ragyogjon, csillogjon és villogjon csütörtökre!
Tyűha!
Egy kis figyelmet kérnék!
Délután 4-kor őfelsége komornyikja, Mr. Wilson
átjön ide a Raby-kastélyból egy komornával és egy lakájjal.
Hogy eligazítsanak?
Mi gondoskodunk majd a királyi személyzetről?
Ezt fogjuk tisztázni.
Engem ne ugráltasson semmilyen lakáj vagy komorna!
Talán várjuk meg, mit akarnak mondani.
Ámen!
Vár a munka.
Mr. Branson!
Mit parancsol?
Magához jöttem.
-Miben segíthetek, Mr...? -Chetwode.
Chetwode őrnagy.
Maga Mr. Branson, Lord Grantham veje?
Igen.
Azt írják, a királyi pár ellátogat Downtonba a yorkshire-i útjukon.
Ha ezt írják, nyilván igaz.
Igen. Megtisztelő. Bár írként talán nem így érzi.
Tudom, hogy az apósoméknak ez nagy tisztesség.
Hallom, lesz egy díszszemle is. Ahhoz mit szól?
Hogy érti, hogy mit szólok?
Nem mondta, hogy támogatja-e őket. A királyi párt.
Lord Granthamet támogatom.
Elegáns.
Még látjuk egymást.
Barrow! Mondták, hogy itt van.
Nahát! Jó, hogy még mindig van mivel elkápráztatni a vendégeket.
-Mindet megtisztították? -Csak felületesen, asszonyom.
A végső simítások még hátravannak.
Miért?
Megvárom őfelsége komornyikját.
Kikérem a véleményét, hogy mit rakjunk az asztalra.
Vagy úgy!
Nem mi döntjük el, mi kerül az asztalunkra?
Elöl csöngettek.
-Menjen! -Asszonyom!
Üdvözlöm, Mr. Wilson! Isten hozta Downtonban!
Erre, Mr. Wilson!
A királyi komornyik rémisztő.
Barrow teljesen megszeppent tőle.
Ó, istenem! Lemenjek?
-Tudják, mit csinálnak. -Biztos? Rettentő rosszul állnak.
A kék szoba szőnyegén van egy folt, ami nem jön ki.
Nincsenek meg a székek, és az inasokról sem döntöttünk.
Kénytelen leszek magamnak tölteni.
De kedves! Mary hercegnő vár minket holnap teára.
Rengeteg dolgom van.
Ezek szerint az ifjú pár megkapta a nagy házat?
Korántsem "ifjúak". Legalábbis Lascelles nem az.
A hercegnő elég félszegnek tűnik.
Félszeg hercegnő? Ez nem ellentmondás?
Na mindegy, megyünk.
Jó.
Most visszatérek a Raby-kastélyba, és Downtonba
majd csak a királyi pár előtt jövök vissza.
De őfelsége lakája, Mr. Ellis, és az öltöztető, Miss Lawton,
itt maradnak, de persze a faluban is megszállhatnak.
Nem kell, találunk nekik szobát.
Monsieur Courbet, a szakács...
-Elnézést! Mr. Courbet, a szakács? -Így van.
Hálásak volnánk, ha előkészítené a konyhát.
Mit rendeljek?
Semmit. Ő hoz mindent.
Nekünk nem kell főznünk?
Csak a személyzetnek.
Monsieur Courbet arra nem ér rá.
Nahát! Ez aztán az izgalmas feladat!
Csillapodjon, Mrs. Patmore! Ha ezt így szokás...
Mrs. Webb és négy inas érkezik
Monsieur Courbet-val.
Ki az a Mrs. Webb?
A házvezetőnő.
-Hoz két szobalányt is. -Házvezetőnő?
-Amíg itt van a királyi pár. -És a szobalányok?
Ők fognak beágyazni, kitakarítani a fürdőszobát,
meg ilyenek.
Értem.
Minket nem vonnak be az előkészületekbe?
Úgy érti, hogy amíg itt vannak, maga lesz a komornyik? És...
Én nem komornyik vagyok!
Hanem a hátsó lépcső királyi apródja!
-Nekünk semmi dolgunk? -Biztos tudnak segíteni.
Hogy eszik és öltözködik a királyi pár Rabyben,
ha a szakács, a lakáj és az öltöztető mind itt van?
Mindegyikből kettő van.
Az első lakáj és az első öltöztető a királyi pár előtt érkezik,
és lesz velük egy lovászmester, egy udvarhölgy,
két detektív és két sofőr is.
A másik szakács Harewoodba megy.
Négy inas vele tart, a másik négy pedig idejön.
Mindenkinek világos?
Nem kellemetlenkedhet Lady Bagshaw-val a királyné előtt.
Meg akarok előzni egy bűntényt.
-Ki beszélt bűntényről? -Hát én!
-És ön szakértője a témának. -Sok más egyéb mellett.
Bizonyára sejti, hogy Maud miért nem Robertet akarja örökösnek.
Rejtély!
Ő a legközelebbi rokona.
A bromptoni birtok már három évszázada a családé.
Erre más kézbe kerülne. De hova?
Árvaház lesz? Vagy kutyamenhely?
A családnak így is van elég gondja.
Most nem ez a lényeg.
Jó, próbáljuk meg kideríteni, miért döntött így!
Milyen oka lehetne ilyesmire?
Azon leszek, hogy megtudjam.
-Carson! -Asszonyom!
Fáradjon be!
Micsoda megtiszteltetés!
Nem akarok zavarni, de segítenie kell, Carson.
Barrow nem alkalmas erre.
-Hogy érti? -Nem tisztítja meg az ezüstneműt,
-és Andrew-nak sem hagyja. -Tessék?
Azt mondja, a hátsó lépcső... izéje eldönti, mit használjanak.
Értem.
Olyan, mintha megbabonázták volna.
Segít nekem?
Maga nélkül nem győzöm.
Reggel szolgálatba lépek.
Ne aggódjon!
Maga egy angyal, Carson, nem is mondhatnék mást.
Kitalálok.
Sose mondanál neki nemet.
Mi lesz Mr. Barrow-val?
-Gondolhat, amit akar. -Fog is ezt-azt gondolni.
Mi a család után szoktunk vacsorázni, úgyhogy bőven ráérnek.
Köszönjük.
Hogy működik ez két lakájjal?
Én előkészítem őfelsége ruháit, amiket Downtonban hord.
Amikor Mr. Miller ideér, összeállítom a harewoodi holmikat.
Utána irány London, és várom, hogy hazatérjenek.
Megoszlanak a feladatok.
Vagyis az öltöztetés Mr. Miller feladata.
Hacsak nem beteg. Akkor az enyém.
Gyakran beteg?
Nem.
Felháborító!
Pöffeszkednek, követelőznek, és semmibe vesznek minket.
Nagy csalódás, az kétségtelen.
Ez épp csak langyos, vajon elfürödték a meleg vizet?
Honnan tudjam?
Mr. Barrow, nem beszél őlordságával?
Miről?
Nincs rendjén, hogy megaláznak minket.
Mit tehetne őlordsága?
Vajon mindenhol ilyen mostohán bánnak a személyzettel?
Minek hoznak ennyi szolgát?
Mert szeretik, ha mindenhol a megszokott módon mennek a dolgok.
Rajtunk nem múlna.
Nem futball-labdák vagyunk, hogy így belénk rúgjanak.
Mit mondunk Barrow-nak? Nem csinált semmi rosszat.
Nem csinált semmit, ez a probléma.
De igazságtalannak érzem...
Ó, értem! Nem is várunk.
Üzentem Mr. Barrow-nak, hogy csatlakozzon hozzánk.
Látni kívánt, uram?
Mr. Carson! Mi szél hozta?
Nos, az a helyzet...
A látogatás idejére Carson visszaköltözik ide.
Tessék?
Visszajön ide komornyiknak? Mármint a helyemre?
Igen, azaz...
-Mióta tervezgették ezt, uram? -Nem volt kész terv...
Nem értem, nekem így milyen szerep jut.
Lehetne afféle...
Engedelmével nem vágyom semmilyen "afféle" posztra, uram.
A látogatás idejére lemondok a pozíciómról, ha muszáj.
A végeztével pedig újra felveszem a szolgálatot, ha ezt óhajtja.
-Ne gondolja... -Jut eszembe!
Rakoncátlankodik a bojler, nincs meleg víz.
-Már csak ez hiányzott! -Nézze, Barrow...
Ne aggódjanak, megjavíttatjuk a bojlert.
Reggelig pedig kancsóban hordjuk fel a meleg vizet.
Nem olyan nagy ügy. Háromszáz éven át így csináltuk.
Köszönjük, Carson!
-Ez remekül ment. -Kirúgod Barrow-t?
Ami azt illeti, egészen meglepett.
Nem hittem, hogy vannak elvei a fickónak.
Most megtudja, hogy csak a személyzetnek vásárolok.
Félek, hogy beleélte magát.
Emlegetett szamár!
Épp mondtam, hogy biztos mindjárt véglegesíti a rendelést.
Csakugyan?
A faluban csak erről beszélnek.
-Hát persze! -Kicsit előreszaladtam.
Összeírtam a kedvenc ételei hozzávalóit.
Már fejből tudom őket.
De pár dolgot hozatnom kell, úgyhogy rendeljünk meg mindent!
Kedves magától, hogy így készült, Mr. Bakewell.
A szívem majd kiugrik a helyéről, bevallom férfiasan.
Jóllakatom az uralkodót a saját boltomból!
Bár élne még apám!
Büszke lenne rám. Lefogadom.
Biztos büszke lenne magára amúgy is, Mr. Bakewell.
Ugyan, ennyire nem.
Ez karrierem csúcspontja. Sőt, egész életemé.
Mindenki úgy irigykedik!
Kipipáltam azokat, amiket választani fog.
-Nézze... -Az ebéden 10-12-en lesznek.
Persze a vacsorán többen.
Mondjuk, 30-an, jól gondolom? Javítson ki, ha tévedek!
-Tudja... -Dehogy téved, Mr. Bakewell.
Szólunk, ha változik a létszám.
A gyümölcstorta kizárt, maradjunk az oroszkrémnél!
Azt el tudjuk előre készíteni.
Én is felszolgálok! Hihetetlen!
A párom a bálon Egy dáma, ki máma
A várban is táncot jár
-A szívem érte repes! -Elég!
Csak volna este már!
Az összes beszállítóm roppantul izgatott.
Mrs. Patmore, ezt sose tudom megköszönni.
Akkor se, ha százéves leszek.
Úgy érzem, becsaptam. Vissza kell mennem.
Hogy egy utolsó konyhai cseléd szintjére süllyedjen a falu előtt?
És Mr. Bakewell évét is elrontsa?
Erről szó sem lehet.
Se komorna, se lakáj, sőt még dadus sem!
1927-et írunk. Haladunk a korral.
A dadus gondját viseli Marigoldnak.
Anna pedig neked segít majd.
-Igazán? Jut rá ideje? -Persze.
Mint a régi szép időkben.
Itt van a nagyi és Isobel is. És ellátogatunk Mary hercegnőhöz.
Megérkezett az új ruhám?
Még nem, de majd megjön.
Szervusz, Mary!
Hogy vagy?
Mióta dolgozik őfelségének, Miss Lawton?
-Hat éve. -Érdekes!
Biztos ügyesen bánik a tűvel.
Nem szoktak panaszkodni. Madame Lucile-nél tanultam.
Őfelsége szakavatott varrónőt keresett.
-És magát találták? -Ilyen hírnévvel nem csoda.
Gyertek, lányok, mindjárt három óra! Készülődnünk kell.
-A hercegnő megy a díszszemlére? -A férjével együtt.
A hercegnő mindig szomorúnak tűnik.
Királyi sarj.
Mégse illene, hogy folyton vigyorogjon, mint a vadalma.
De nem értem, miért mélabús.
Szerintem nem mélabús. Inkább méltóságteljes.
Ez mindent megmagyaráz.
Megnyugtató itt látni magát, Carson.
Hogyhogy ismét a kezébe ragadta a lángoló pallost?
Ott a helyem, ahol a leginkább hasznomat veszik.
Ezt mind megszívlelhetnénk.
Őkirályi fensége a sárga szobában van.
Hexham márkinéja,
Grantham grófnéja, Lady Mary Talbot.
Királyi fenség!
Foglaljanak helyet, Lady Grantham!
Gondolom, nagy a felfordulás önöknél a szüleim látogatása miatt.
Önnek ezt nem kell magyaráznunk.
Nehogy kifessenek! Gyűlölik a festékszagot.
Reméljük, még nem késő.
Most itt élnek?
Nem, még mindig Goldsborough-ban.
De Lord Harewood nincs jól,
úgyhogy idejöttünk felügyelni a látogatást.
Szervusztok!
-Kincseim! Hogy vagytok? -Szia, mama!
-Jól telik a napotok? -Sétáltunk.
Nagyon hosszan. Annyira jó volt!
-Igen? -Malaca van.
Én vagyok a szerelő, Tony Sellick.
Ó, igen! Tényleg! Megmutatom, hol a bojler.
Hová, hová?
Elvezetem Mr. Sellicket a bojlerhez.
Bízd rám!
Csak mondd meg Mrs. Patmore-nak, hol vagyok!
Hozzák el a fiúkat csütörtökön!
De kedves!
Mit keresnek itt a gyerekek?
Most értünk haza, és...
-Hat előtt nem lehetnek a szalonban. -Tudom, de annyira...
-Vigye fel őket! És ne jöjjenek le! -Igenis!
-De ők csak... -Köszönöm, dadus.
-Kérlek, dadus! -Most nem lehet.
Keressük meg fent a vonatot!
Nem akarom.
Emlékszel Lady Granthamékre?
Lady Grantham!
Azt mondták, vigyük a fiúkat is.
Kizárt! Csak rendetlenkednének.
Reméljük, hogy maradnak nálunk vacsorára, Lord Lascelles.
Az nem fog menni.
Nos, nem is zavarok.
Megyek, hagyom magát dolgozni.
Nem kíván szerencsét?
Nincs magának arra szüksége, hogy szerencsét kívánjak.
Nem tudja, mire van szükségem.
De nem is akarom tudni.
-Megint le kell nyírni a füvet? -Holnap megcsinálják.
Mr. Branson!
Készülnek a fogadásra?
Igen. Ő Lord Hexham. Bemutatom Chetwode őrnagyot.
-A díszszemlére jött? -Igen, itt szálltam meg.
-Uram! -Elnézést!
Vagy engem tart szemmel?
Reméltem, hogy elkalauzol a díszszemlén.
-Nem iszunk valamit? -Mindjárt megyek.
Kiváló.
-Ki ez? -Nem tudom. Talán katona.
Vagy valami hivatalnok.
De iszom vele, és megpróbálom megnyugtatni.
Mit akar?
Ellenőrzi, hogy esetemben lett-e kutyából szalonna.
Önök hogy állnak? Minden kész?
Dehogy! Minden idegszálam remeg.
Apropó, nem láttad az ezüstdobozkát,
ami a társalgóban volt?
A nagyi abban tartotta a kártyát.
Tudom, melyik az. Eltűnt?
Igen, és a kis Cupido is a kandallóról.
Bár biztos levitték őket leporolni.
-Most akartam átmenni önhöz. -Boldogultam.
-Óhajt még valamit? -Nem hiszem.
Levinnéd a kancsót és a tálat? Vagy túl nehezek?
-Nem, megoldom. -Mi van a bojlerrel?
Hamarosan megjavítják.
Bertie mesélt valamit Tomról.
Ugye te sem gondolod, hogy Tom rosszban sántikál?
Miért kérdezed?
Bertie szerint valami katona figyeli minden lépését.
Tom nézetein néha megbotránkozunk. De sose árulná el a családot. Sose.
-Lemegyünk? -Igen, menjünk!
Mondom, "Figyeljen, nagysád,
a kis micsodát meg kell csavarintani."
Miket nem mond! A végén még Daisy elpirul.
Ahhoz ennél több kell. Hajtsa fel!
-Megérdemli. Későre jár. -Muszáj megcsinálnom.
És nem bánom a munkát. Saját vállalkozást tervezek.
Ahhoz nem elég nyolc órát dolgozni.
Majd leszakadt a hátam a kancsóktól. Hogy csinálták ezt régen?
-Jobban bírták a gyűrődést. -Kevesebbet vártak az élettől.
-Én sokat várok az élettől. -Én is. És el is fogom érni.
Még mindig itt?
Mr. Sellick már órák óta nyüglődik miattunk.
Ideje, hogy hazamenjen.
-Kész vannak a sós falatok? -Tessék!
Igaza van.
Kilenc körül jön az új szivattyú.
-Addigra itt leszek. -Akárcsak mi.
Na pá!
Anyád telefonált. Londonban van, Rosamundnál.
Képtelenség. Hisz nálunk ebédelt. Nem is említette.
Délután utazott oda.
Holnap jön vissza, meghívtam teára.
Beszélj a fejével, hogy hagyja békén Maud Bagshaw-t!
A király előtt még anyám se fogja összerúgni vele a patkót.
Bár korábban jönne a király!
-Izgulsz? -Egy kicsit igen. Hát te?
-Túl pórias, ha bevallom? -Egy amerikainak nyugodtan.
-Kezdődik, Mr. Carson. -Bízza csak rám!
Én vagyok Monsieur Courbet. Ő Mrs. Webb, a házvezetőnő.
Ezt az utat követve eljutnak a konyha előtti udvarra.
Mondom, én vagyok Monsieur Courbet. Őfelsége főszakácsa.
Szép volt, Charlie! Biztatóan indul a dolog.
Erre, uraim!
-Miss Lawton? -Csak körülnéztem.
-Gyönyörű ez a ház. -Sok szebbet látott már.
Ezt kerestem, de ide nem szabad bejönnünk.
Készüljünk a csatára a barbárokkal!
-Hova tehetem ezt? -Lennének ötleteim.
A mosogatókonyhában van hely. És a szekrényben is.
Miért csinál ebből ilyen nagy ügyet?
Hol van a rendelés Mr. Bakewelltől?
Jöjjön!
Hogy csináltad ezt?
Az egyik kertésszel hordtuk be, senki se látta.
Ezeket adjuk el,
és fizessük ki Mr. Bakewellt!
Szép lassan elfogy minden, miután elmentek a vendégek.
Mondom, csíkokra vágja!
Végeztem, Mrs. Patmore. Működik az új szivattyú.
Éljen a mi nagy hősünk!
Mrs. Hughes-nak kéne szólnia.
Vagy Mr. Carsonnak. Nem nekik.
Semmi gond, Mr. Sellick, majd továbbítjuk a hírt. Köszönjük!
Semmi szükségem a segítségére. Csak az érdekel,
hol alszik a királyi pár, hogy előkészíthessük a szobáikat.
Majd én megmutatom, Mrs. Webb. Nélkülem nem találja meg őket.
-Minden látogatás ilyen? -Olyan, mint egy hattyú a tavon.
Odafent csupa kellem és báj, lent pedig megy a vad taposás.
-Bár elmehetnék! -Holnap este szabad leszek.
Benézek anyámhoz. Tartson velem Yorkba! Iszogassunk!
Menjen! Nincs szolgálatban.
Akkor megbeszéltük. Megkeresem, ha elengednek.
Elviszünk egy kocsit.
Mrs. Webb, én vagyok a házvezetőnő!
Nem, amíg őfelsége itt tartózkodik.
De még nincs itt, ugye?
Mintha egy gyárban élnénk!
Olyan, mint amikor szanatóriumként működtünk.
Azt úgy élveztem, bár ezt kicsit félek bevallani.
Hol van Tom?
-Apu a faluba ment. -Már megint? Mit forralhat?
Láttam Tomot idefelé jövet. Nagyon gondterheltnek tűnt.
Remélem, nem bombát készít.
Az igazság gyakorta tréfának tetszhet.
Úgy véljük, figyeli a titkosszolgálat.
-Ugyan! Milyen volt London, anya? -Jó. Jó.
-Miért mentél oda? -Mindenféléért.
De gyűlölöd Londont.
Honnan veszed?
Mikor jöjjek holnap?
Legkésőbb délre, ők fél egyre érkeznek.
De ígérje meg, hogy nem ugrik Maud Bagshaw torkának!
Mégse nézhetem levegőnek, hiszen a rokonom!
Pontosan. Köszöntsd rokonként, és hagyd annyiban!
Majd átgondolom.
De ha a végrendeletében másra hagyna mindent, mit tehetnénk?
Megtámadnánk.
-Mire hivatkozva? -Csalárd befolyásolásra.
De hogyan bizonyítanánk?
-Találnánk egy baráti bírót. -Barátit vagy korruptat?
Amelyikkel célt érünk.
Vacsorára jöttél, anya?
Nem öltöztem át.
Mi sem fogunk,
elég levenni a kalapodat.
Mintha az olyan egyszerű lenne!
Hol a papírvágó kés, amin az ezredem címere van?
Ma nem segédkeznek. A kisujjukat sem mozdítják.
De persze az én főztöm csak a szolgáknak jó.
Legalább a te hősöd megcsinálta a vizet.
Ő nem a hősöm.
-Nem hát. Miért nevezte annak? -Vicceltem.
-Mi ebben a vicc? -Hagyd már, Andy!
Ez egy egérlyuk!
Az én szobám akkora, mint egy börtöncella.
-Uraim, kérem! Biztos, hogy... -El az útból!
Megfürdöm, aztán majd döntök.
Talán keresek egy hotelt.
Hol ehetünk?
-A többiektől külön. -A személyzet ebédlőjében.
Nem eszünk a helyi szolgákkal.
-Elnézést. -Hideg a víz!
Ez tűrhetetlen!
Nem maradunk, ha nincs meleg víz. Megőrültek?
Ma szerelték a bojlert. Egy órája meleg volt a víz.
Most hideg.
Miért is van itt, Mr. Carson?
Hogy kézben tartsa a dolgokat? Kiment a fejemből.
Mr. Barrow, segítene?
Maga van szolgálatban, Mr. Carson.
Bocsánat!
Mit akar?
Mivel az én asztalomnál ül, az a kérdés, maga mit akar?
Magától semmit.
Hadd emlékeztessem rá, hogy sokáig én vezettem Downtont.
Maga egy visszavonult szolga egy jelentéktelen vidéki házban,
egy nevenincs családnál. Nem érdekel az élettörténete.
Magamra hagyna?
Mit vár tőlem?
Keressen egy jó könyvet, és olvasgasson, amíg el nem megyünk!
Mr. Carson, ezt látnia kell.
-Csúnyán tönkretették. -Meg tudja javítani?
Hogyne, de valaki szabotálni akarta a látogatást.
A családnak tudnia kell erről.
-Megérkezett a ruhád? -Még nem. Mit fogok felvenni?
Mi az, Carson?
Az imént hoztak pár... rengeteg kerti széket.
A hátsó ajtónál állnak. Anna mondta, hogy szóljak.
Jól tette. A díszszemle székei, most kell kiraknunk őket,
reggel nem lesz rá idő. A falusiak már 9-től érkeznek.
Nem kedvez nekünk a szerencse.
Szegény kicsi Mary!
Túl sok neki ennyi feladat?
Igaza van, menjünk! Segítsünk neki!
Nem mehettek ki, amikor így szakad.
Dehogynem. Jó éjt, anya!
Imádkozz értünk, és főként a jobb időért.
Majd intézkedem.
Bár a "kicsi Mary" akár a fogával is beverne egy sátorcöveket.
Vajon kitől örökölhette?
Mindig meglep, amikor magasztal.
Engem az lep meg, hogy így értette.
Mintha nem lenne elég bajunk!
Megoldjuk. Idehívtam Mr. Molesley-t, és Andy elment a teherautóért,
de Mr. Bates nem tud segíteni, és Mr. Barrow eltűnt.
Ismerős. Lord Hexham Mr. Bransont keresi.
Nélkülük kell boldogulnunk.
Ön ugye nem megy ki?
Különben ki irányítja őket?
-Hozom a kabátjainkat. -Nem kell jönnöd.
Dehogynem. Csak szólok Mr. Batesnek.
-Jó barátom vagy, Anna. -Remélem, ön is jó barátom nekem.
-Itt van az utolsó. -Adja csak ide, Mr. Molesley!
-Átdobnád a kötelet? -Tessék!
Szorosan kösse meg!
Itt vagyunk! Készen állunk!
Apa, Dickie, köszönjük!
De biztos jöttök? Koszosak lesztek, és bőrig áztok.
És mi az nekünk? Vadászni is szoktunk. Nyomás!
Önnek nem kell jönnie. Majd mi elintézzük.
Hogy ne mennék?
Indulás!
Fel a fejjel!
A falusiak és a vendégek oldalt állnak majd.
A családnak pedig fenntartunk elöl pár széket.
-Oda ülök én is. -Legyen így!
Találkozzunk a főutcán!
Egyedül jöjjön!
Persze ez csak bohóckodás, felesleges felhajtás.
Hogy? Azt hittem, azt ellenőrzi, hogy nem okozok-e ribilliót.
-Hogy érti? -Nem tudom.
Tojást dobálva vagy transzparenst lóbálva.
-Ezt tervezi? -Nem.
De maga kezd gyanús lenni.
Nem dobálok tojást.
-Még egy kört? -Köszönöm.
-Ugyanezt kérném. -Máris.
A királyné székét reggel hozzuk ki, reméljük, addigra eláll az eső.
Én magam fogom cipelni!
-Mi lesz a királlyal? -Ő a lován ül.
-És ha reggel is esik? -Isten elállítja az esőt.
Az ott Tom?
Egész este a kocsmában volt?
Eljött a virradat,
és egyértelműen bebizonyosodott, hogy Isten királypárti.
Ez nem is kérdés, asszonyom.
Megérkeztek.
Mr. Molesley?
Jól vagyok, csak kell vennem néhány mély levegőt.
Felségeteket köszöntjük Downton Abbey-ben.
Örömünkre szolgál, Lady Grantham.
Grantham!
Emlékszik Lord Grantham édesanyjára?
Üdvözlöm, Lady Grantham!
Segíthetek?
Valakinek muszáj, felség, vagy soha nem állok fel.
Köszönöm.
A lányom, Lady Mary Talbot.
Hexham márkija és márkinéja.
Mr. Tom Branson.
Lord és Lady Merton.
Kedves, hogy vendégül látnak.
Ugyan! Megtiszteltetés.
Bizonyára tudja, hogy a hercegnő és Lord Lascelles
eljön ebédre és a díszszemlére.
-Mindketten jönnek? -Ha minden igaz.
Nem hittem volna.
-Felejtse el, hogy ezt mondtam! -Mit, felség?
-Maud, drágám! -Violet!
Megcsókolhatlak?
Örülök, hogy megcsókolnál.
Nem éppen ezt írtad a legutóbbi levélben.
Nem éppen így éreztem, amikor írtam.
Segíthetek?
Köszönöm.
Mindenki előresietett, és eltévedtem.
Csak kövessen!
-Mi a szerepe ebben a cirkuszban? -Lady Bagshaw komornája vagyok.
Akkor itt menjen be!
Keresse Mrs. Hughes-t! Ő majd eligazítja.
Köszönöm.
Kóstolták már a vizet? Megmosdani jó, de inni nem!
Ezt hozták Lady Edithnek.
Lady Hexhamnek, Mr. Bates. De köszönöm, Albert. Örülni fog.
Kell a tej, tüstént! A tojássárgája, tüstént!
Az olívaolaj, tüstént! És vaníliarúd, tüstént!
-Egy nyakleves kell, tüstént! -Vigyázzon a nyelvére!
Azt ki viszi fel? Mr. Molesley?
Ne ártsák bele magukat, Mrs. Hughes, elintézzük.
Tessék? Nem hinném, hogy bármibe is beleártanám magam a saját házamban.
Andrew, fogd csak meg!
De ez nem a maga háza. Úgyhogy szépen üljön le!
Álljon meg a menet!
Ne, azokat tegyék le!
-Utánuk! -Ezt nem tűrhetem. A személyzetünk...
Mind maradjanak lent!
Magát is beleértve.
Ne legyenek útban!
Látták a királyt, legyen ez elég!
-Elnézést! -Egy pillanat!
Mi folyik itt? Várjanak!
Északon kicsit nyugodtabb a helyzet.
Úgy érti, a sztrájkok után? Igen.
De az emberek elvesztették a reményt.
Nem tudom, mit tartogat a jövő.
És önt, Lady Grantham, önt is érintette a nagy sztrájk?
A komornám meglehetősen nyersen viselkedett a sztrájk alatt.
De ő a szíve mélyén kommunista.
Úgyhogy igazából ez nem is csoda.
A hercegnő is jött volna, nem?
Telefonáltak. Lord Lascelles-nek közbejött valami.
De azért a díszszemlén ott lesznek.
Remélem, kényelmesek a személyzet szobái.
Miért? A komornája miatt?
Eltalálta.
Lucy inkább társ, mint komorna, nem örülnék, ha sanyarogna.
Megértem.
Indulnom kéne.
Nagy gorombaság lenne.
Várja meg, amíg felállunk!
Lord Hexham, milyen Northumberland?
-Gyönyörű, mint mindig. -Tudják ott nélkülözni?
Ez arcpirító volt.
Akár mind elmehetnénk sétálni.
Nem kérdőjelezhetjük meg azt, ahogy a látogatás zajlik.
-Nem olyan biztos. -Találkozzunk itt a díszszemle után!
Anna, Mr. Bates!
Meg ne lássak semmiféle kalamajkát vagy sületlen árulást!
Világos?
A borospincében találkozunk. Mindenki jöjjön!
Elmegyek Mr. Bakewellhez.
-Hozzak valamit? -Nem kell.
-Nos, ideje mennünk. -Hogyne, felség.
Menjünk!
-Felség! -Már alig várom!
Finom volt.
Mit mondott a király? Nem hallottam.
Utat szervez a walesi hercegnek jövő márciusra.
Sok afrikai gyarmatot érintene, és Fokvárosban érne véget.
Azt akarja, hogy te is menj?
Hogy kordában tartsam a herceget.
-Meddig lennél távol? -Három hónapig.
Micsoda szerencse, nemde?
Tom!
Mit keres itt?
Ugyanezt kérdezhetném én is.
-Mindent elront! -Ön nem épp azon van?
-Nem tudja, mit csinálok. -Ez ki?
A sógornőm, Lady Mary Talbot.
Mondtam, hogy egyedül jöjjön!
Ne aggódjon!
-Tom! -A pisztolyt!
Ott van!
-Ne mozduljon! -Megvan?
Elég lesz! Nem megy sehova!
-Fejezze be! Ez felségárulás! -Jól van, uram? Asszonyom?
Hogyhogy itt vannak? Tegnapig nekem se volt gyanús.
-Már nem érdekli Írország szabadsága. -Nem szabad már így is?
Nem, amíg szorongatja a monarchia!
Befelé!
-Vigyék el! -Igenis!
Nem esik jól, hogy merénylőnek hittek.
Én nem. Inkább a többiek.
Kövessenek az őrszobára!
Miért nem szólt?
Nem akartam belerángatni önöket.
Azt hittem, leszáll rólam, ha válaszolok a kérdéseire.
De tegnap este rájöttem, hogy a király közelébe akar férkőzni.
Királyi üdvözlet!
Kardot emelj!
Bocsánat.
Elnézést!
-Azt hittük, nem érsz vissza. -Még épp befutottam.
-Minek jöttem ki? -Csitt!
Felség!
A yorkshire-i huszárok készen állnak a díszszemlére.
Hol a férjed?
Nem érzi jól magát.
Tegnap vadászott, nemde?
-Mégis mit mondjak? -Semmit.
Hadd hagyjam el!
Ezt vitassuk meg később!
-Ő a komornája? -Így van. Lucy.
-Nem a vezetéknevén szólítod? -Velem van már sok-sok éve.
Különös! Tősgyökeres angolnak tűnt.
Az is volt. Az elit oszlopos tagja.
Amíg az ír szabadság gondolata át nem térítette.
Ekkor keresett meg.
Úgy tudta, támogatom az ír köztársaságot.
-És nem? -Nem minden áron.
Már többre tartom a közrendet. Ezért magukat okolom.
Az újságok majd jól elcsámcsognak a sztorin, igaz?
Szegény apa!
Á, dehogy! Egy sort sem írnak erről.
Eltussolják az ügyet? Nem hiszek az összeesküvésekben.
-Ön szokott írni? -Előfordul.
Miss Smith! Beszélt Mrs. Hughes-zal?
Igen.
Élvezte a díszszemlét?
A kastélyban dolgozik?
Nem egészen. Segítek a birtok ügyeit intézni.
-Lord Grantham az apósom. -Bocsásson meg, uram!
Ugyan, megmagyarázom.
Sofőrként vettek fel ide.
-Bizonyára Ön Lady Sybil férje. -Igen.
Lady Bagshaw-val olvastunk önökről.
Szomorúan hallottuk a halálhírt. Hány éve történt?
Már majdnem hét éve. Istenem!
Sajnálom. Biztos nagyon fáj.
Már nem úgy.
Nem kínoz, de nyomot hagyott bennem.
-Kérdezhetek valamit? -Persze.
Nehéz volt így felemelkedni? Beilleszkedni közéjük?
Nagyon.
A régi világom és az új között néha azt se tudtam, ki vagyok.
De most már tudja?
Azt hiszem, igen.
Megbékéltem magammal. Miért?
Csak érdekelt.
Igyekezzen, Mr. Barrow!
Elárulnák, mi folyik itt? Anna?
-Mit csinálunk idelent? -Menjünk be, itt nem hallanak meg.
-Ez egyáltalán nem helyes. -Miért rángattál le ide minket?
Máris mondom.
Mr. Bates-szel...
szeretnénk megvédeni Downton becsületét.
Hogyan?
Szeretnék, ha megismétlődne az, ami az ebédnél volt?
-A francokat szeretném! -Andrew, hölgyek is vannak itt.
Vissza kellene vágnunk.
Nem tetszik ez nekem. Minden porcikámmal tiltakozom.
Anna, halljuk!
Mi megtisztítjuk a terepet,
hogy maguk főzhessenek és felszolgálhassanak a királynak.
Ahogy illik.
Jóságos ég, mi ez, forradalom?
Hozzam a vasvillákat?
Komolyan beszélünk.
Tudja, mit rendelt Mr. Courbet ma estére?
Nem számít. Vannak saját készleteink.
És Mr. Courbet-t bízzák rám!
Mi mit csináljunk?
A szobalányokat és lakájokat hagyjuk! Velük nincs bajunk.
De a komornyiktól megszabadulunk.
A hátsó lépcső apródjától, ugyebár, Mr. Bates?
Az inasokat ártalmatlanítani kell héttől a vacsora végéig.
Hisz ez árulás!
-Mit csináljunk velük? -Rájuk zárhatjuk az ajtót.
Még egy ilyen, és lecsuknak, mint egy csapat gengsztert!
Talán élvezted, hogy utasítgattak, félreállítottak,
és Mr. Wilson azt mondta, maradj idelent?
Nem veszek ebben részt.
Mi van, ha őfelsége megneszeli, mi folyik itt, és rossz néven veszi?
Talán én nem tudok neki rendes vacsorát főzni?
-Dehogynem, csak... -Én intézem az inasokat.
Hogyan?
Majd meglátja.
Vagyis újra szolgálatba állunk? Én és Mr. Molesley?
És Albert is.
A libériák a helyükön vannak.
Én tölthetem ki a bort a mi drága királynénknak!
Ha nem hagyja abba, magát is bezárjuk.
Minek ez a felhajtás?
Mi lesz a folyton gorombáskodó Mrs. Webb-bel?
Ne aggódjon Mrs. Webb miatt. Bennem emberére akadt.
Mit csinál Mr. Courbet-val?
Nos, van...
Felmegyek egy picit lepihenni.
Készítsenek elő mindent, mire lejövök!
Mikor fárad le, ó, nagyuram?
Fél órán belül keltsenek fel! Ha még nem lennék a konyhában.
Menni fog.
Mesélj a komornádról!
Lucy apja David tisztiszolgája, Jack Smith volt,
aki, akár a férjem, elesett a búr háborúkban.
Ezért befogadta a gyermekét?
Lucynak nem volt anyja. Nálam otthonra lelt.
Hogy ön milyen nagylelkű!
A nagylelkűségemet százszorosan meghálálta, nekem elhihetik.
Örülök.
A hangodból nem úgy tűnik.
Dadus, láttad? 38-at csináltam!
Atyaég!
Azt hittem, mindenki a társalgóban van.
Én messzire elkerültem. De most már be kéne mennem.
-Küldjek ki ide valakit? -Nem kell, köszönöm.
Ön a legkisebb lány özvegye, igaz? Hallottam már önről. Mr...?
Branson. Tom Branson.
Ön kicsoda?
Tudnom kéne, de ebben nem vagyok jó.
Végül is
nem ismerhet mindenkit.
Élvezte a díszszemlét?
Sajnos lemaradtam róla. Más dolgom akadt.
Milyen kár!
Nem vagyok nagy royalista.
Bár ezt nem kéne híresztelnem.
Különösen nem egy idegennek.
Érdekes, hisz Crawley-ék a vérüket adnák a királyért.
Szerethetünk olyat, aki más, mint mi.
Szereti őket?
Rendesek. A szívük mélyén.
Ha valaki rendes, attól még lehet vele nehéz együtt élni.
Ez igaz.
Dilisek is, és tudnak sznobok lenni. És a nézeteikről ne is beszéljünk!
De megtanultam mindezt elfogadni.
Különben is, ők a lányom családja.
Ő is itt él?
Egyszer elvittem innen.
De most már itt van az otthona.
Én sokáig nem tartoztam sehova.
Ez fontos nekem.
Csak el kell dönteni, mi a fontos, nemde?
Elgondolkodtató dolgokat mondott, Mr. Branson.
Remélem, segítettem.
Lehetséges, de...
most be kéne mennünk.
Át kell öltöznünk, és reggel továbbálltok.
Ráérsz majd egy szóra? Keresünk egy nyugalmas helyet.
-Robert is csatlakozhat. -Nem hagyom, hogy kifaggass.
Végleg elsimíthatnák a nézeteltéréseiket.
Rendben.
De most felmegyünk.
-Köszönöm, ez nagy segítség volt. -Mondtam, hogy segíteni akarok.
Hála önnek sarokba szorítottuk.
Mr. Wilson!
Telefonon keresik!
Engem?
De Sir Harry, kilenc előtt nem érnének Londonba.
Üsse kő! A bál úgyis csak tízkor kezdődik.
Pontosan milyen bál?
Connaught hercegéé. Mit akadékoskodik, Wilson?
Nem vonom kétségbe, hogy ezt óhajtja a királyi herceg.
De hogy boldoguljak itt?
Downtonban nincsenek inasok?
Vannak inasok, de nem fog őfelsége...?
Őfelsége oda se fog bagózni. Tegye, amit mondtam!
Hogyne, Sir Harry, máris.
Minden rendben, Mr. Wilson?
Hívják ide az inasaimat, az itteni inasokat és a konyhalegényt!
-Mikor megy vonat Londonba? -Ugye nem rossz hírt kapott?
Nem mondanám rossznak.
De szokatlan.
Felettébb szokatlan.
Ha ez kitudódik, biztosan kiteszik a szűrömet.
Elég hihető volt.
Jól utánzom Sir Harry Barnstont, az biztos.
-És ha Mr. Wilson visszahívja? -Senki se kérdőjelezi meg Sir Harryt.
-De ha mégis? -Kiderülne az átverés.
De nem tudnák, hogy közöm van hozzá.
Akkor irány York?
Kár, hogy kimaradok a mókából.
Hol várjak, amíg a szüleivel lesz?
Egy kocsmában.
-Beszéltél valakivel? -Madame Seymour asszisztensével.
Rossz ruhát küldtek.
Ez stílusában hasonló, de, mint látja, a méret nem jó.
-Hol az én ruhám? -Úton New Yorkba.
Erről ennyit. Nagyszerű!
-Az egész napom rémesen alakul. -Hogy érti?
Nem fontos.
Jobb a hangulat odalent?
Egy kicsit. Igen, asszonyom.
Vissza kéne mennem.
Menj csak!
Még valami!
Az a festett üvegpohár, ami az ágyam mellett állt,
eltört, amíg távol voltam?
Bízza csak rám, asszonyom! És a ruhát is.
Tarthatnánk egy ruhapróbát még ma este?
Nem értem. Kivel?
Támadt egy ötletem.
Nem hinném. Ha tudja, mi a jó neki.
Zavarok?
-Milyen ügyesen megtaláltál! -Nem volt nehéz.
Negyven éven át éltem itt. Felteszem, ő a komornád.
Igen, ő Lucy Smith.
Jó estét, Smith!
Jó estét, asszonyom! Kimenjek?
Miattam ne!
Örülök, hogy megismerhetem, már sokat hallottam magáról.
Akarsz valamit?
Csak érdekelt, minden rendben van-e.
És ne feledd a ma esti beszélgetést!
Már a saját életemet élem, más ember lettem.
Egyedül maradtam, nem látom okát, hogy ne azt tegyem, amit akarok.
Ez nem jelenti, hogy nincs rá ok.
Csupán azt, hogy te nem látod.
Lady Mertonnak igaza van.
Egyszer és mindenkorra lerendezzük.
De most megyek a királynéhoz.
Nem beszélnek, nem gondolkodnak!
Csak csinálják, amit én!
A királyi pár nem tudhatja meg, hogy más szolgál fel nekik.
Megértették?
Észre se vegyék!
-Megtesszük, ami tőlünk telik. -Az kevés.
Annál sokkal több kell.
Mindent kézben tart, Mr. Wilson? Hallom, a többiek elérték a vonatot.
És ezek maradtak nekünk.
Ne hozz szégyent a királyi libériára, Albert!
Igenis, Mr. Carson!
Hol van Monsieur Courbet?
-Beszélni akartam vele. -Elment.
Én meg gondoltam, nekiállok főzni. Ugye jól tettem?
Nem tette jól, hatalmas hiba volt...
Jaj, de röstellem!
Hogy lehetek ilyen kétbalkezes?
Át kell öltöznöm.
Ezt elrendezzük, ha visszajöttem.
Andy!
-Ha nem akarod, nem megyek. -De már beleegyeztél.
Mert fantasztikus lehetőség.
-Nem hittem, hogy bánnád. -Nem bánom, nem erről van szó.
-Miről van szó? -Nem akartam elmondani neked.
Nem akartam elmondani senkinek.
De lehet, hogy gyermeket várok.
Kedvesem!
Hisz ez csodás!
Ragyogó hír!
Majd kiugrik a szívem!
Ezt akartam elkerülni. Lehet, hogy elveszítem.
De ha nem...
Akkor az idő tájt szülök, amikor elindulsz a három hónapos utazásra.
Miért nem szóltál, amikor említettem az utat?
-Mert már belementél. -A titkolózásból csak a baj van.
Remek, hibáztass engem!
Szólok a királynak, hogy nem megyek.
Meg fogja érteni, ugye?
Jó estét!
Miss Smith, nemdebár? Nemrég magáról beszélgettünk.
Tom! De jó!
Már ismeri Miss Smitht, ugye?
Menjünk, Mary!
Minden rendben? Történt valami?
Az özvegy grófné bejött, amikor öltözködtünk.
Óriási összecsapás készül. Miattam.
Nem helyesli, hogy Lady Bagshaw nagy kegyben részesítene.
Mi köze hozzá?
Lady Bagshaw-nak megvan rá az oka, és ez elég.
Lefelé, Tom?
Minden jót!
Hát itt van, Miss Lawton! Élvezi a megérdemelt pihenést?
Mindig kevesebb dolgom akad, ha itt van Miss Aplin.
De fel kell készülnünk a holnapi bálra.
Erről akartam beszélni.
Később, amikor felmegyek Lady Hexhamhez, tartson velem!
Igazítson méretre egy ruhát, és szabja át,
reggelre legyen kész!
Mi a csudáért csinálnék ilyet?
A dobozka és a Cupido a társalgóban.
A papírvágó kés.
Lady Hexham festett üvegpohara.
A pohárhoz nem nyúltam.
Akkor biztos eltört. Ahogy Lady Hexham mondta.
De elemelt valamit abból a szobából. Mi volt az?
A flastromos doboz a fésülködőasztalról.
Adja vissza mindet!
Nem varrhatok egész éjszaka. Mikor aludnék?
Amikor holnap Harewoodba érnek.
Ne higgye, hogy hallgatni fogok!
"Tolvaj szarka a királyi öltöztető."
Címlapsztori lesz innen Peruig.
Granby márkija és márkinéja.
Sir William és Lady Ingleby.
-Hol vannak a királyi inasok? -Londonba kellett menniük.
Mindnyájuknak? Micsoda balszerencse, nem?
Már akinek, asszonyom.
Scarborough grófja és grófnéja.
Az ég szerelmére!
Segítség!
Segítsen már valaki!
Mindjárt átmegyek a Turton's-be.
Ismeri?
Chris Webster vagyok.
Várok valakire.
Már jó ideje.
Talán jobb dolga akadt.
És?
Nem tart velem?
Látom, hogy akar.
Elnézést!
A nevem Barrow. Ha valaki keresne, üzenem, hogy elmentem.
Mondjam, hogy hova?
-Felesleges. -A Turton's-be.
El sem tudom képzelni, hová tűnhetett Mr. Wilson.
Kit érdekel? Hisz itt vagy te.
Nyilván nem akarod, hogy ne legyen, aki felszolgál őfelségének.
-Helyénvaló, ha én szolgálok fel? -Rajtad van a bricseszed.
-Igen, de... -Idehallgass, ez a te végzeted.
Te is tudod, és én is tudom.
Fogadd el, büszkén!
És menj be az étkezőbe felszegett fejjel!
Menni fog, Mr. Carson!
Halljam, mi ez az egész!
Mr. Courbet eltűnt, Mr. Wilson szintúgy.
Az inasaik meg úton vannak Londonba.
Még mindig én parancsolok.
Nem, ők a mi inasaink.
Úgyhogy menjen az étkezőnkbe, és üljön le!
Vagy inkább elrontaná az estét?
Jól megmondta neki.
-Itt maradt a mártás. -És a tojás is.
Ez nem is a maguk feladata lenne.
Kivesszük a részünket a munkából Downton dicsőségéért.
Készen álltok, fiúk?
-Fogjuk rá. -Boldogulunk, Mrs. Hughes.
És maga, Mr. Molesley?
-Biztos elfelejtem a szövegem. -Nincs is szövege!
-Rajta! -Jól van.
És Mr. Molesley!
Azért néha vegyen levegőt!
Jó. Rendben.
Uraim!
-Jó, hogy itt van, Mr. Carson. -Megyek, ahová a királyom szólít.
-Helló! -Gyertek!
Szia!
Érkezett egy kis vérfrissítés! Halihó!
Milyen jóképű vagy!
El sem hiszem!
Még sose jártam ilyen helyen!
-Jobb későn, mint soha. -Tudom, de...
Gyere, táncoljunk!
Bár elmondhatnám nekik, milyen hálásak lehetnek önnek!
Ön is ugyanolyan bátor volt.
Mary!
Rossz irányban beszélgetsz.
Ne törődjön a nagyival! Már készül, hogy megdolgozza Maudot.
Elsősorban a komornája miatt.
Lady Bagshaw szemében ő nem komorna.
Való igaz. Ez aggasztja a nagyit.
Bevallom, kedvemre való.
Jól van. Ne hagyja, hogy eltántorítsák!
Milyen derűsnek tűnik, Tom!
Lady Bagshaw komornáját dicsérte.
Hogy sikerült kimódolnia, hogy megismerkedjen magával?
Sehogy. Véletlen volt.
Milyen együgyűek a férfiak!
Nagyon finom.
Azt hittem, mást terveznek.
De igazán mennyei.
Elismerésem a jó öreg Courbet-nak.
Nem Monsieur Courbet főzte, felség.
Hanem Mrs. Patmore.
Ami azt illeti,
ma Downton Abbey személyzete szolgál fel önöknek.
Rettentően sajnálom, felség.
Elég lesz, Molesley.
Tolmácsolja elismerésünket Mrs. Patmore-nak
és az egész személyzetnek!
Molesley!
Őfelsége magához beszélt.
Boldogan, felséges asszonyom.
Kedves volt öntől, felség.
Bizonyára izgatott volt, hogy átvállalták a felszolgálást.
Vajon mi történhetett?
Bármi történt is, az nem mentség a viselkedésére.
Biztosíthatom, Lady Grantham,
az emberek gyakran viselkednek furcsán a közelünkben.
A fakabátok! Itt a rendőrség!
Nehogy meglépjenek! Álljuk el a kijáratokat!
Mi történik?
Ennyi volt a mulatság. Zenélést befejezni! Figyelem!
Mind jönnek velünk az őrszobára!
Csak mulatoztunk. Nem okoztunk zűrt.
-Azt majd a bíró eldönti. -Bíró?
Azt hitte, a kezére csapunk, és hazaküldjük?
-Még sose jártam itt. -De most itt van.
Jó! Szedelőzködjenek! Velünk jönnek, mocskos perverzek!
Kifelé!
-Mozgás! Szaporán! -Gyerünk, mocskok!
A furgonba!
Elég legyen!
-Parancsoljon! -Köszönöm!
Köszönöm.
Most vagy soha.
Találkoztam a lánnyal.
-Az ujja köré csavarta Maudot. -Ki kell derítenünk, mivel.
Alig várom, uraim.
-Köszönjük, felség! -Uram!
-Mi az, Hexham? -Máris mondom, felség.
Kiderült, hogy Lady Hexham most várja az első gyermekünket.
Nagyszerű hír!
Még nem szeretnénk nagydobra verni, de gondoltam, érdekelné.
Jól gondolta. Gratulálok!
Tudja, a gyermek akkor érkezik,
amikor a herceggel elindulnák arra az útra.
Kiváló!
Tudatosítsa a hercegben!
Értesse meg vele, milyen, ha az embernek van családi élete.
Önben követendő példát látna. Ez biztos.
Nos, jó. Térjünk a tárgyra!
Robert a legközelebbi rokonom, mármint apai ágon.
Igen.
De nem teszem meg örökösnek.
Ez tisztázódott.
Kit tesz meg? Elárulja?
Lucy Smitht. A komornámat.
Hogyan? Elment az eszed?
Nem. Tudom, mit csinálok.
Ellenkezőleg, megháborodtál, bolondokházában a helyed.
Tipikus! A legkisebb ellenállás, és kivont karddal támadsz.
Smith hálát adhat az égnek, hogy igazából nincs kardom.
Ezek szerint tényleg így döntött?
Lucy éveken át viselte gondomat, szeretném kimutatni a hálámat.
A családi kastéllyal? A családi birtokkal?
Kényszerzubbonyba kéne dugni.
Azzal, hogy a komornádat rokonodként kezeled,
következetesen megcsúfolod az angol életmódot.
Badarság!
Nincs semmi szükség a vitára.
Én nem vitázom. Elmondom, mi van.
Violet, úgyis túléllek, úgyhogy feleslegesen bosszankodsz.
És most vár a királyné.
Lady Bagshaw kiütéssel győzött.
Nem, hisz én vagyok a bíró.
Megittunk pár sört,
és Mr. Barrow meg akarta viccelni a fartúrókat.
Csak öt percet töltött bent.
Egy másik férfival tangózott.
Őrmester úr, vicc volt.
Bár gyomorforgató.
Egyetértünk.
Inkább a halál, mint hogy közéjük tartozzak.
Mit mondjak a grófnak?
Milyen grófnak?
Grantham grófjának.
Mr. Barrow az ő komornyikja.
Ha megengedi, igazolnám magam.
Maga juttatott ki?
Nem, egy holdsugáron alászálló jótündér.
Honnan tudta, hol vagyok?
A csapos mondta. Onnan követtem magukat ide.
Aztán a névjegyemmel sikerült meggyőznöm az őrmestert.
"A királyi udvar."
Biztos nagyot nézett.
Ostobán viselkedtem.
Csak legyen egy kicsit elővigyázatosabb, Mr. Barrow!
Levenné, asszonyom? A gombostűkhöz ne nyúljon!
Tényleg meg tudja csinálni?
-Hogy lesz rá ideje? -Befejezi. Nem igaz?
Igyekezni fogok.
Biztos megoldja.
Apropó, azt hiszem, tudom, mi történt a Cupidóval.
Tényleg? Eltűnt?
Reggelre kész lesz a ruhája, asszonyom.
Köszönöm.
Döbbenetes, hogy rá tudtad venni.
Rendes nő. A lelke mélyén.
-Parancsol még valamit? -Nem, de zseni vagy.
-Jó éjt! -Jó éjt!
Nem sokra jutottam.
Nincs mit tenni.
A király nem érti, hogy a férfinak is van ilyenkor szerepe.
Hát nem.
Bár tudhatná, hogy jó a családdal lenni.
Nem mondhatsz nemet?
Drágám,
az ország egyik főnemese vagyok, szerinted ez mivel jár?
Miről szólt az esküm?
Lady Bagshaw, szabad egy szóra, mielőtt hívja a komornáját?
Lucy tudja, hogy ön az anyja?
Igen.
Azt hitte, a keresztanyja vagyok, de már elmondtam neki az igazat.
Hány éves volt, amikor Jack meghalt?
Hat.
Addig Jackkel és Jack anyjával élt.
Aztán magamhoz vettem, a falu iskolájába járt,
majd végül a komornám lett.
Ha a gyámoltjaként élt volna ott, kiderül a titok.
Pontosan.
Szolgaként ott volt az emberek orra előtt, mégse sejtette senki.
Szerette Jack Smitht?
Mindenkinek jár egy nagy szerelem az életben.
Nekem Jack volt az.
A férjem egy unalmas fráter volt.
Nem volt rossz ember, de különösebben okos sem.
Miután meghalt, Jack meglátogatott, és akkor kezdődött.
Micsoda merészség!
Vakmerően hangzik, de 39 éves voltam.
Mielőtt teherbe estem, azt hittem, meddő vagyok.
Tudtam, hogy nem mondhatom el apámnak, úgyhogy...
Amerikába mentem.
Biztos léhaságnak tartották.
Mégse gyanították, mennyire léha voltam.
De boldog volt Jackkel?
Nagyon.
Volt tíz évünk, mielőtt meghalt.
Hozzámentem volna, ha elég bátor vagyok.
Gyenge voltam.
De ön nem ismerte az apámat.
Udvarhölgyként nyilván hallgatnia kellett a dologról.
Igen. Amiatt is.
De inkább a gyávaságom miatt.
Most, hogy Lucyra hagyok mindent, megteszem az első lépést.
Rögvest mondja el Violetnek!
-Nem lehet. -Dehogynem.
Ha Violet megtudja az igazat, megérti a tervét,
és visszavonulót fúj.
Úgy tűnt, a szolgálók élvezték a mai estét. Különösen Molesley.
Mi lett a királyi személyzettel?
Az hosszú történet. De tényleg jól mulattunk.
Örülök, hogy mindenki elégedett.
De nem tudnám újra végigcsinálni.
Még nincs vége.
Ott a harewoodi bál.
De azért már nem mi felelünk.
Nem valami jókedvű.
Ez a pár nap elgondolkodtatott. Kell ezt folytatni?
Már így is túl kicsi a ház személyzete,
és a szolgálók fele elmegy.
Mire céloz, asszonyom?
Nem kéne bedobnunk a törülközőt?
Sokan megtették.
Úgy érti, elhagynák Downtont?
Lehetne belőle iskola. Vagy idősek otthona vagy ilyesmi.
Vehetnénk egy szerényebb birtokot, és élhetnénk normálisan.
Ön erre vágyik?
Arra vágyom, hogy ne legyen minden küzdelmes.
Maradnak a szolgálók? Fizetnek a földbérlők?
Mit csinálunk a tetővel?
Amikor pakoltam a székeket, azon tűnődtem,
mégis mit csinálunk?
Megmondom, mit csinálnak.
Központot jelentenek az itt dolgozóknak.
A falunak, a megyének.
Downton a szíve ennek a közösségnek.
És önök miatt ver még mindig.
Küzdjünk tovább?
Amíg van önökben élet.
Miss Smith! Ő nem szenved hiányt semmiben?
Nem, de az estét megszenvedte.
Igazam volt. Tényleg összevesztek. Ráadásul miattam.
Hallom, magára mosolyog a szerencse, hála Lady Bagshaw-nak.
-Az özvegy grófné állítólag tombolt. -Képzelem.
Megérdemli a szerencséjét?
Tudja, miért alakult így?
Tudom. És szerintem így helyes.
Éljen boldogan, és becsülje meg a jó sorsát!
Az az érzésem, hogy maga érti, mi zajlik a fejemben.
Más nem szokta,
és nem is érthetné.
Kár, hogy többet nem látom.
Levelezhetnénk. Én lehetnék a támasza.
Nem bánná? Tényleg?
Megtiszteltetésnek venném.
Azt hiszem, ideje mára elbúcsúznunk, Mr. Branson.
Jó éjt, Miss Smith!
Igyunk Downton dicsőségére és a gyönyörű feleségemre!
Mindenkire, akinek része volt benne!
Mr. Carsonra, hogy sutba dobta az elveit!
Ma egy szemhunyást sem alszom.
És igyunk őfelségére, hogy megszánta Mr. Molesley-t!
Már azt hittem, a Towerban végzem.
Mindenki megkedveli őket?
Rendes volt őfelségétől, Daisy. Megmentette a helyzetet.
Nem mindenki olyan, mint Robespierre.
Igyunk a királyi párra!
A királyi párra!
El kell mondanom valamit.
Én vertem szét a szivattyút.
Nem tudom, miért. Elvakított a féltékenység.
-Miért? -Évődtél a szerelővel.
Begurultam.
Amikor visszajött a fickó, majdnem beleőrültem.
Nem évődtünk.
Rokonszenves volt, de semmi több.
Bolond voltam.
Tönkretetted volna a látogatást,
kockáztatva, hogy kirúgnak, és koldusbotra jutsz,
csak azért, mert szeretsz?
Elragadtak az érzelmeim. Ennyit mondhatok.
-Meg tudsz bocsátani? -Hogy megbocsátok-e?
Én is ezt tettem volna, ha lett volna merszem.
Nem érted, mit jelent ez?
Ugyanolyanok vagyunk. Tűzbe hoz minket, ami fontos.
Azt hittem, könnyen beletörődsz a sorsodba, de látom, hogy nem.
Úgyhogy együtt küzdhetünk egy jobb világért.
Nem köszöntem meg eléggé, amit tett.
-A magunkfajták tartsanak össze. -Nem ismerek magamfajtákat.
Sose beszéltem olyannal, mint én.
-Most is olyannal beszél. -Jó érzés.
Csak két fickó vagyunk, és nem kell megpróbálnom beilleszkedni.
Meg kell dolgoznunk a boldogulásért.
De tényleg jó, hogy hétköznapi fickók lehetünk.
-Meg fognak valaha érteni minket? -Nem tudom.
Régen ki hitte volna, hogy az ember repülni fog?
Mrs. Bates!
Itt van a ruha.
Felpróbáljuk, mielőtt elmegy.
Nem kell. Jó lesz.
Itt vannak, amiket kért.
Miért csinálja ezt, Miss Lawton?
Magát nem zavarja,
hogy van itt egy csomó dísztárgy, amire rámenne egy évi bére?
Maga mit mond erre?
Ami nem lehet mindenkié, ne legyen senkié?
Nem. Az érdekel, nekem miért nem jut ilyen?
Legalább néhány.
Senki se hiányolja, amiket elveszek.
Száz emberből egy is alig akad, akinek feltűnik a lopás.
De ez nem a maga holmija, Miss Lawton, és sose lesz az.
Fel kéne ezzel hagynia.
Mi lesz, ha a királynét tartják enyveskezűnek,
mert eltűnnek a dolgok, amerre csak jár?
Tartsa meg a tanácsait annak, akit érdekelnek!
Az ajtók szörnyen bosszantóak.
Ok nélkül beragadnak. Mindenkivel megesik.
Miért nem kerestek?
Azt hittem, elment.
A jelek szerint tévedtem.
Monsieur Courbet-t sem keltette fel.
Azt hittük, ő is elment.
Köszönöm szépen. Kérnék még egy kis lekvárt.
Telefonáltak az inasok.
Úgy tűnik, valaki tréfából csalta őket Londonba.
-Ki tenne ilyet? -Vajon ki?
Majd utánajárunk, ha Harewoodba érünk.
Lassan a testtel! Félő, hogy bolondot csinál magából.
-Hogyan? -A vacsora remekül sikerült.
Elismerésüket fejezték ki érte. Meg voltak elégedve.
Minek felhívni rá a figyelmet?
Kedvező színben tűnnének fel a történetben?
Mit mondjunk, ha kérdeznek?
Félreértés történt Londonban,
és Monsieur Courbet rosszul lett.
De én nem bolygatnám a dolgot.
Hacsak nem kerül szóba.
Ahogy mondod.
Hát itt vagy!
Tűvé tettem érted a házat.
Mi a baj?
Olyasmi, amiben tudok segíteni?
A tegnap este után kétlem.
Szeretném irányítani az életemet.
Szeretnék szabadon gondolkodni és cselekedni.
-Most nem így élsz? -Nem.
Olyanokat szórakoztatok, akik halálra untatnak,
mert joguk van az asztalunkhoz ülni.
Nem én döntöm el, milyen bizottságokban tevékenykedem.
Régen volt munkám, és imádtam, de az már a múlté.
És a férjem nem lesz itt a szülésnél.
A kertész feleségének ez kijár, de nekem nem.
Készüljenek!
-A királyi pár indul. -Igenis, uram.
Drágám, mi a baj?
Úgyse tudsz segíteni.
Biztos nem?
Menjünk fel!
-A királyi pár készülődik. -Jól van.
Gyerünk!
Menjünk fel!
Indul Londonba?
Kitesznek az állomáson.
Ugye tartjuk a kapcsolatot? Magában barátra leltem.
Ennyi volnék, Mr. Barrow? Egy barát?
-Indul a királyi pár! -Köszönjük.
Ezt tartsd meg!
Semmiség, de régóta nálam van.
Erről eszedbe jutok.
Ez a lényeg, nem?
Hogy gondolj rám, míg újra találkozunk.
Köszönöm.
Mr. Ellis! Jöjjön!
Remélem, élvezik majd Harewoodot.
Én is remélem.
Nem búcsúzkodunk, hisz este találkozunk.
Alig várjuk a bált.
Harewood meseszép.
Nyeregbe, és menjünk!
Később találkozunk, Grantham.
Felség!
Gratulálok mindenkinek! Bemegyünk?
Carson, mi történt tegnap a királyi személyzettel?
Nehéz megmondani. Egyszer csak beadták a kulcsot.
De maguk pompásan helyt álltak.
Bár Molesley tirádája nem hiányzott.
De köszönje meg a személyzetnek!
Mrs. Bates!
-Bocsánat. -Kérdezhetek valamit?
Miért aludt el Monsieur Courbet?
Mr. Bakewellnél vettem altatót, és a teájába kevertem.
Tegnap sikerült bolondot csinálnom magamból.
Én sose látom bolondnak.
-Komolyan mondja? -Igen.
Szerintem tudja is, hogy mennyire.
Igaza van, Mrs. Patmore. Ideje foglalkoznom az esküvővel.
Mi tartott ennyi ideig?
Nem tudtam, akarom-e. De már biztos.
Örömmel hallom.
Boldog vagyok, Mrs. Patmore. Nem mondom ezt sűrűn, de az vagyok.
Nagyon felkavart ez az egész?
Úgy illene.
Tengelyt akasztottunk az udvari személyzettel.
És én is részese voltam! Nem tudom, mi ütött belém.
De?
Megérdemelték, Elsie.
Valljuk be, megérdemelték, nagyon is.
Ez meg ki?
Isten hozta, Mr. Talbot!
Jó napot, Carson! Mrs. Hughes!
Hol van Lady Mary?
A történtek után
szerintem lepihent. Mindenki le fog.
Hú, de baljós!
Szerencse, hogy hazaért a bál előtt.
Hála az égnek azt nem nekünk kell megszervezni.
Nem is tudod, milyen kalandos volt.
Sajnos nem értem ide hamarabb. Jöttem, amint tudtam.
Akárhogy is, már itt vagy.
És így nem kell a bálban egyedül szomorkodnom.
De ígérd meg, hogy végig velem táncolsz!
Megbeszéltük.
Maud biztos elhozta azt a fortélyos kis bakfist ide is.
Ha így viselkedik,
azzal csak nevetségessé teszi magát.
Hogy érti?
Ahogy mondom.
Valamit eltitkol előlem.
Jöjjön!
Tessék?
Miért nem örültök? Azt hittem, odáig lesztek.
Örülünk, ha komolyan gondolod. Tényleg.
De hogy kezeled majd Henryt?
Máshogy fogjuk egymást kezelni.
Nem lesz egyszerű, de eltökéltem, hogy vele maradok.
Nem értem, miért gondoltad meg magad.
Mr. Branson mondta, hogy el kell dönteni, mi a fontos.
Nekem a monarchia mindennél fontosabb.
Meg fogom oldani.
Branson? Az a köztársaságpárti?
Tájékozott vagy.
Többet tudok, mint gondolnád.
Ő beszélt rá, hogy így dönts?
A díszszemle után beszélgettünk.
Ott is van.
Mondj neki valami kedveset! Kérlek!
Mr. Branson!
Bár többet beszéltünk volna, amíg Downtonban voltunk!
Valóban?
De még mennyire! Több okból is hálás lehetek önnek.
Több okból is.
-Mire célzott? -Majd elmondom.
Hogyhogy több okból is?
-Ki az a hölgy? -Mary hercegnő.
Tegnap ott volt a díszszemlén. Nem látta őt?
A díszszemlén nem, de később igen. Délután.
Bromptoni vér folyik az ereiben, noha igaz, hogy szokatlan forrásból.
Miért nem mondtad ezt el már régen?
Úgy éreztem, nem venné be a gyomrod.
Minek nézel engem?
Valami vénkisasszonynak, aki sose hagyta el a falut?
Távolról sem.
Ne hidd, hogy helyeslem! Erről szó sincs.
De legalább megértem.
-Miss Smith tudja az igazat? -Tudja.
Ha hazaérek, felveszek egy másik komornát, és Lucy lesz a kísérőm.
Az úgy sokkal helyénvalóbb.
Ennek nem örülsz majd, de Lucy azt mondta, hogy Tom Bransonnal
levelezni fognak.
Még hogy nem örülök! Én nyálazom be a bélyegeket.
Szenzációs vagy, Violet.
De nem győztél, ugye tudod?
Nem hiszek a vereségben.
Majd elboronáljuk ezt, ha visszajöttök hozzánk Lucyval.
Miután véget ért az utazásotok.
Vagyis ismét a család tagjának tekintesz?
Igaza van ám. Brompton már oda van.
Ebbe bele kell törődniük.
Még visszaszerezhetjük.
Legalább Tomnak.
Ezért kell, hogy a kis fruska visszajöjjön.
Violet!
Még oly sok év után is képes néha meglepni.
Remek. Jó, hogy kellemes meglepetést és nem csalódást okozok.
-Nagyon fontos. -Igazad van.
-Itt jönnek. Beszélj vele! -Jó.
Hát itt van, Hexham!
Kár, hogy nem tud a herceggel utazni.
De találunk önnek más feladatot.
-Hogyan? -Felség, én nem...
Rögtön megértettem,
miután a királyné elmagyarázta.
Gratulálunk mindkettőjüknek!
-Sugárzol az örömtől. -Boldog vagyok. Tán zavar?
Nem. De áruld el, mi a célod Tommal és Maud komornájával!
-Hogy érted? -Hallottalak tegnap.
Miben mesterkedsz?
A komorna örökli Bromptont.
Igen, anya mondta.
Nem akarod, hogy Tomnak meg legyen alapozva a jövője?
Te furfangos perszóna!
Vajon boldogok lesznek? Ön szerint igen?
Váltok pár szót a nagyival.
Meddig akartad titkolni előlünk,
hogy valójában miért mentél szerdán Londonba?
Ha már kérdezed, nem volt erre tervem.
Ha elárulom, megígéred, hogy köztünk marad?
Megígérem.
Nos jó.
Pár hete elvégeztettem néhány vizsgálatot,
és azért mentem Londonba, hogy megtudjam az eredményeket.
Igen?
Úgy tűnik,
nincs sok időm hátra.
Nem lesz gyors a dolog.
Bár egy londoni orvos sosem hajlandó pontos dátumot mondani.
-Jaj, nagyi! -Ne, ne!
Tartogasd a könnyeidet valami szomorúra!
Ebben nincs semmi lehangoló.
Kiváltságos és érdekes életem volt,
és most...
véget ér az út.
A családunk
és a hely, amit imádok,
értő kezekben marad.
-Apa biztosan... -Nem, nem.
Nem apádról beszéltem.
Nagyon szeretem, de rád gondoltam.
Te vagy Downton jövője.
De tele vagyok kétellyel, nagyi.
Fenn kell tartani a kastélyt,
amikor az idők, amikben született, a múlt homályába vesznek?
George és Caroline úgy fog élni, mint annak idején?
Mi úgy élünk?
Nem, nem, az őseink egész másképp éltek, mint mi.
Az utódaink megint másképp fognak.
De Downton Abbey az életük része lesz.
-Nélküled nem lesz ugyanolyan. -Hogyne lenne?
Ott folytatod, ahol én abbahagyom.
Te leszel az ijesztő idős hölgy,
aki mindenkinek a körmére koppint.
Köszönöm szépen.
Így lesz, kedvesem.
Remekül csinálod majd.
Benned tovább élhet a legjobb oldalam.
Hurrá!
Jaj, nagyi, annyira szeretlek!
Bölcs dolog, hogy most itt vagy? Nem leszel kimerült?
Nem akarom, hogy a hátralévő időmben
záporozzon rám a sok szánakozó kérdés. Nem, nem.
A lényeg, hogy jól leszek, amíg ez le nem gyűr.
Ilyen egyszerű.
Hát itt bujkálnak!
Kezdődik a tánc.
-Le ne maradjanak! -Jó. Köszönjük!
Köszönöm.
Mindig velünk leszel, nagyi.
Minden képről ránk nézel,
minden könyvből hozzánk szólsz.
Amíg csak áll ez a ház.
Fárasztóan hangzik.
Azt hiszem, jobb lenne békében nyugodni.
Gyere!
Drágám?
Mit akarsz?
Van, amit mindketten szeretünk. A gyerekeink, a lovak, a versenyek.
Biztos akad több is.
Legyünk barátok!
Majd meglátjuk.
Nem, drágám.
Meg kell változnunk. Mindkettőnknek.
Amúgy hogy történt? Te voltál, anya? Hogy csináltad?
Egyszerű.
Bertie a királyt kérdezte, én a királynét.
-Imádom a kalandjainkat. -Azért jó, amikor véget érnek.
Mit keres maga itt?
Érdekelt a tánc.
Úgy teszek, mintha hoznék Lady Bagshaw-nak egy zsebkendőt.
Odaadom neki.
Bár táncolhatna velem!
Volna egy kérdésem.
Ugye nem akarsz elmenni Downtonból, hogy új életet kezdjünk?
-Mondd meg őszintén! -Hogy jön ez ide?
Csak válaszolj!
Elmenni Downtonból?
A nyakunkon marad, nem?
De.
Azt hiszem, igen.
Nem lenne szabad itt kijönnünk.
Nem fogják bánni. Ez egyszer nem.
Elmentek a vendégek, és Downton még mindig áll.
Elsie, Downton még száz év múlva is állni fog,
és Crawley-ék még mindig itt élnek majd.
Erre akár mérget is vehetsz.
Meglátjuk, Charlie. Meglátjuk.
JULIAN FELLOWES TÉVÉSOROZATA ALAPJÁN
Magyar szöveg: Gáspár Bence